ЗАСТОСУВАННЯ ЕКОНОМІЧНОЇ ОЦІНКИ МЕМБРАННИХ ТЕХНОЛОГІЙ ДЛЯ ОЧИЩЕННЯ СТІЧНИХ ВОД - Благополучна , А.Г.; Парахненко , В.Г.; Ляховська , Н.О. (Економічні горизонти, 2022)
Перед обличчям дефіциту води світ прагне вивчити всі доступні варіанти скорочення надмірної експлуатації і так обмежених ресурсів прісної води. Одним з найнадійніших доступних водних ресурсів є стічні води. Із зростанням населення по всій планеті зростає також промислова, сільськогосподарська та побутова діяльність, яка продукує великі обсяги таких вод, які можуть бути очищені і використані повторно. Технологічні процеси очищення стічних вод до певної міри досягли успіху в очищенні стоків, однак багато з них є високотехнологічними та економічно затратними. Мембранна технологія стала улюбленим вибором для рекультивації води з різних потоків стічних вод для повторного використання. Органічні мембрани виготовляють із синтетичних органічних полімерів. В основному, мембрани для тиску виробляються для процесів поділу (мікрофільтрація, ультрафільтрація, нанофільтрація та зворотний осмос) із синтетичних органічних полімерів. До них належать поліетилен (PE), політетрафторетилен (PTFE), поліпропілен та ацетат целюлози. Крім цього виготовляють мембрани із таких матеріалів, як кераміка, метали, цеоліти або кремнезем. Вони хімічно та термічно стабільні та широко використовуються в промислових цілях, таких як відділення водню, ультрафільтрація та мікрофільтрація. Мембранні технології, керовані тиском, є найбільш широко застосовуваними мембранними процесами в очищенні стічних вод, від попередньої забрудненості з наступним їх доочищенням. Ці процеси базуються на мікрофільтрації (MF), ультрафільтрації (UF), нанофільтрації (NF) і зворотному осмосі (RO). Вони є необхідними, проте економічно затратними Вибір варіанта очистки стічних вод здійснюється на підставі порівняльної економічної ефективності. Основними способами визначення такої ефективності є: попарне зіставлення варіантів і визначення мінімуму приведених витрат за порівнюваними варіантами. Попарне порівняння варіантів здійснюють шляхом визначення коефіцієнтів порівняльної економічної ефективності і термінів окупності додаткових капітальних вкладень