Особливості ліцензування в діяльності вищих навчальних закладів - Попадинець, Назарій Миколайович; Журавель, Юлія Вікторівна; Панухник, Олена Віталіївна (Економічні горизонти, 2019)
Анотація. Мета статті є визначення особливостей ліцензування діяльності вищих навчальних закладів. Методи. В ході дослідження використано загальнонаукові методи та підходи, системний підхід, загально логічні методи дослідження (аналіз, синтез, узагальнення, порівняння). Результати. У статті розглянуто ключові дослідження питань розвитку ліцензування освіти в країні. Охарактеризовано сутність та значимість самого поняття «ліцензування», що дозволило виокремити ключові його елементи, які застосовуються у більшості видах господарювання при ліцензування виду діяльності. Проаналізовано нормативно-правові акти, які дозволили визначити вузькі місця в законодавстві на які в першу чергу потрібно звертати увагу при реформуванні системи освіти. Це дозволило запропонувати низку заходів, які в той чи інший спосіб допомагають здійснювати процес ліцензування. Визначено, що у сфері вищої освіти ліцензуванню підлягають як освітня діяльність закладу вищої освіти на певному рівні вищої освіти, так і освітня діяльність за освітніми програмами, що передбачають присвоєння професійної кваліфікації з професій, для яких запроваджено додаткове регулювання. Доведено, що ліцензування діяльності освітніх закладів це спрямований з боку держави вплив на суб’єкти освітньої діяльності через систему обмежень та встановлених мінімальних вимог задля забезпечення належної якості надання освітніх послуг згідно стандартів вищої освіти. Практичне значення. На основі проведеного аналізу наукових праць вітчизняних науковців та законодавства України охарактеризовано основні розбіжності та виділено ключові проблеми, які сьогодні простежуються в сфері освіти, а зокрема в системі ліцензування освітньої діяльності. Перспективи подальших досліджень. Отримані результати визначають необхідність подальшої оцінки використання ліцензійних умов для закладів вищої освіти, зокрема вивчати досвід зарубіжних країн і виділяти ті норми, які є найсприйнятливіші для України та імплементувати їх у вітчизняне законодавство.